Giv dem styrke, Herre.
Lad deres hjerte banke som et.
Hvem er det, Daniel?
Jeg er ikke sikker. Måske græsk, men jeg kender ikke guden.
Undskyld, vi ville ikke forskrække jer.
- I er ikke Pelops? - Nej. Mener du ham?
Nej. Vi er gæster. Venner.
Mand, barnet kommer snart. Jeg beder dig.
Jordmoderen er gået. Jeg ved intet om fødsler.
Og landsbyen ligger for langt væk. Hjælp os.
Hvad?
Kig ikke på mig. Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Pres.
- Det går fint. - Hvor har du lært det her?
På en tur til Yucatán-halvøen.
Jeg blev venner med de lokale jordmødre, og de lærte mig meget.
Hvor mange spædbørn har du bragt til verden?
To, i dag iberegnet.
Alekos...
Det er en dreng.
Tillykke.
Må han vokse sig stærk og bringe dig ære.
Dine talenter vil altid forbløffe mig.
Tak.
Det her er et utroligt sted.
Det er, som om vi er gået ind i citadellet i Mycenae.
Sagde du ikke, det var græsk?
Mycenae var en oldtidsby i det sydlige Peloponesien.
Hvor ligger det?
- Grækenland. - Hvorfor gør jeg det?
Jeg tror ikke, du bør gå omkring. Burde du ikke hvile dig?
- Daniel, burde hun ikke det? - Jeg har det fint.
I skal være de første, der ser det.
- Et modermærke. - Et trekant.
Det vil bringe ham held.
Jeg kalder ham Dan'el for at ære den fremmede, der bragte ham til verden.
- Det behøver I ikke. - Må vi tilbyde vores gæstfrihed?
Det vil være rart. Hvem er I?
Vi er De udvalgte.
Hvor bor guderne?
Ved alle ikke det?
I himlen selvfølgelig.
Selvfølgelig.
Jeg har en søn.
Se dem. De kender ikke ordene "lidet tiltrækkende".
De ser lige så sunde ud som en jaffa.
- Det er godt, ikke? - Der er ingen, der er over 40.
Virker her ikke lidt mærkeligt?
Er du tosset? Det er paradis.
Ja. Spis et æble. Hvad kan gå galt?
Jeg hedder Kynthia. Velkommen til vores landsby.
Tak. Jack O'Neill.
- Smager det godt? - Rigtig godt.
- I bør smage det. - Det er kun til dig.
Kun til mig?
Tak.
"Det er kun til dig."
Jeg tror, du har fået en fan, oberst.
Jeg tror, kvinden gerne vil være sammen med O'Neill.
Tak, Teal'c.
Her må være fyldt med artefakter.
Statuen derinde på være den mykenæiske helt Pelops,
som kastede med lyn fra sin bevingede stridsvogn.
En poetisk beskrivelse af en goa'uld-glider.
Ja, måske.
De er tydeligvis ikke arbejdere.
Gad vide, hvorfor en goa'uld tog dem med til denne planet.
Måske var det en god goa'uld.
Ja. Som om sådan en fandtes.
Det var ikke min mening, at det skulle være morsomt.
Det var det så sandelig heller ikke.
Hej, piger.
Oberst, hvor skal du hen?
Vær venlig at sætte jer ned.
Skaberen giver mennesket 100 lyksalige dage.
Det er en synd ikke at fejre hver eneste.
En fest, der varer 100 dage?
Så må vi hellere afmåle os.
Hvad er der sket?
Kynthia.
Hvad skete der?
- Med dem eller dig? - Det taler vi om senere.
Fester kan pludselig få ende, men aldrig sådan her.
De faldt alle bare sammen.
- Det skete lige, da solen gik ned. - Kynthia gjorde det samme.
Hvad er det? En slags sovesyge? Hvad?
Der er intet spor af feber eller smerte.
Hjertet slår langsomt, men regelmæssigt.
En sygdom kan ikke ramme alle på en gang.
Det virker som en slags dyb søvn.
Hvad med dig?
Lad os holde os til den foreliggende sag.
Hvordan falder en hel landsby i søvn?
Var der noget i maden?
Vi fik alle det samme at spise.
Bortset fra kagen.
Som var "kun til dig".
Pokkers. Hun bedøvede mig.
Han er stadig småbedøvet.
Nej. Jeg er bare lidt træt.
Oberst?
Fra nu af holder vi os til feltrationerne.
Ingen feber. Hjertet slår langsomt, ligesom hos de andre.
Hvad helvede foregår der?
Hej, oberst. Hvordan har du det?
Jeg har tømmermænd, men jeg er okay.
Har I fundet ud af noget?
Nej. De opfører sig, som var det normalt.
De fester, til solen går ned, så falder de i søvn og vågner, når den står op.
Jeg vil gerne have en forklaring.
Daniel, gå tilbage til templet. Se, hvad du kan finde ud af. Tag Teal'c med.
Gå nu.
Carter, bliv ved med at stille spørgsmål.
Han er Skaberen. Pelops, der giver os dagene.
Her boede han, da han var iblandt os.
Vi forandrer intet, før han vender tilbage.
- Hvornår sker det? - Det er et mysterium.
Indtil da er det De udvalgtes pligt at være glade og vente.
Hvorfor kaldes dit folk De udvalgte?
Pelops elskede mine forfædre så højt, at han skabte denne have til os.
Det siges, at han valgte os og tog os hertil fra hinsides stjernerne.
Er jeres historie nedskrevet?
"Nedskrevet"? Jeg kender ikke det ord.
Mere af det her.
Indskrifter. Ved du, hvad der står?
Det handler om Pelops.
Det er goa'uld. En lidet kendt dialekt.
- Hvorfor har du ikke sagt det? - Du spurgte ikke.
Du kalder det goa'uld.
Jeg kalder det lineær skrift.
Vi fandt noget lignede i det gamle Grækenland,
men vi fik aldrig afkodet formen her.
Symbolerne er en sekvens.
Mener du en kombination?
- Hvad er en kombination? - Det er symbolsekvens...
- Kan du læse det? - Ja.
Det er vist en slags register.
En arkaisk dialekt.
Meget svær at afkode.
- Jeg skal vise dig noget. - Okay, jeg kommer.
Hej.
Jeg fandt en konkylie i morges. Den vil Dan'el måske have.
Det kan bruges som rangle. Vil du give det til ham?
Det kan du selv gøre. Det er Dan'el.
- Nej, jeg mente babyen. - Det er baby-Dan'el.
Det er umuligt.
Får I ikke børn, der ændrer sig og vokser?
Jo, men ikke sådan her.
Hvor gammel er den dreng?
Det er Philippos. Han er 12.
Han er lidt stor af en 12-årig at være, men...
"År"? Hvad er "år"?
Det varierer for hver planet, men et år er den tid, det tager
kloden at foretage en rotation omkring solen.
Uden dikkedarer.
Hvor, vi kommer fra, består et år af 365 dage.
Sådan er vores tidsregning på Argos ikke.
Philippos er 12 dage gammel.
- Hvor gammel er du? - 21 dage.
Og Kynthia?
31 dage.
Pelops bragte mennesker hertil som forsøgskaniner.
Lfølge oversættelsen ville han se, hvordan mennesker udvikler sig.
Derfor forkortede han levetiden til cirka 1/250-del af det normale.
I stedet for at vente 100.000 år på at se,
hvordan menneskets fysiologi udvikler sig, så tager det 100 år?
Korrekt. Pelops ville bestemme, hvordan den menneskelige værtskrop
så ud i fremtiden, og derfor fremskyndede han processen.
Hvordan gjorde han det? En genetisk ændring?
Det ved vi ikke. Det er en arkaisk dialekt.
Daniel?
Okay.
Jeg ville være helt sikker, før jeg sagde noget, men...
Jeg tror, han har kreeret en slags virus.
Og virusser spredes ofte via kropskontakt.
- Ja, og nogle er luftbårne. - Men det tror jeg ikke, den her er.
Hvordan er du nået den konklusion?
Kun en af os besvimede i går aftes, og det var Jack.
En ting må man lade dem - de nyder livet.
Måske skyldes det, de ikke har meget liv at nyde.
Fedt. Siger du, at virussen, som jeg ikke har, er dødbringende?
Hvis børn ældes fem år på fem dage, hvad sker der så efter 100 dage?
Oberst.
Det var vist ikke kagen.
Måske var det din fysiske kontakt med Kynthia.
Tag tilbage til Jorden. Find ud af, hvad der foregår.
Du bragte vel blodet tilbage i lufttætte beholdere.
Selvfølgelig. Hvad er det?
Jeg er ikke sikker. Jeg tjekkede først for antistoffer: Intet.
Så tænkte jeg, at virussen måske kunne unddrage sig immunsystemet,
så jeg foretog en proteinanalyse.
Se resultatet.
Det er blodprøverne, du havde med tilbage.
Kan du se den underlige partikel?
Er det fra en af argosianerne?
Det er fra oberst O'Neill.
- Hvad er det? - Noget, vi ikke har et ord for endnu.
Hvorfor har oberstens meget mere af det end argosianerne?
Måske fordi han udgangspunkt var langt ældre end deres. Et slags forspring.
- Jeg må hellere vække Hammond. - Ja.
Jack. Carter kommer tilbage.
Velkommen tilbage, kaptajn.
Hvad fandt du ud af?
Kom nu. Du må ikke lade de ældre vente. Det er uhøfligt.
- Det er ikke en virus. - Okay. Hvad er det?
Doktor Fraiser og jeg fandt intet. Hun arbejder stadig på sagen.
- Men det vil tage tid. - Tid er noget, de ikke har.
- Det har jeg heller ikke. - Der er mere, oberst.
Din blodprøve indeholdt langt flere organismer i forhold til argosianerne.
- Hvor mange flere? - Måske 100 gange flere,
og de formerer sig.
- Hvad betyder det? - At organismen, eller hvad det end er,
synes at kompensere for din naturlige alder.
Du har allerede levet længere, end man burde, når man har "sygdommen".
Kom nu til sagen, kaptajn.
Med den fart du ændrer dig,
så vil du være, hvad der svarer til 100 år om 14 dage.
- Så om 14 dage er jeg død? - Ikke hvis jeg kan gøre noget.
- Jeg vil gerne stille et laboratorium op. - Nej, kaptajn.
Vi kan måske sinke processen længe nok til at finde en kur.
I skal pakke sammen og tage tilbage til Jorden - nu.
Alle sammen. Det er en ordre.
Vi tager ikke endnu en sygdom med tilbage gennem portalen.
Jeg bliver her hos O'Neill.
Jeg kan ikke rammes af, hvad det nu end er.
Jeg har ikke brug for selskab, men en kur.
Daniel må have hjælp til at oversætte goa'uld-pladen. Måske har den svaret.
- Jack... - I vover ikke på at sige farvel.
For I har fandeme af snart at komme tilbage.
Se så at komme af sted. Alle sammen.
Du godeste.
Hvad?
De formerer sig ikke, de kopieres.
Hvad er forskellen?
Levende organismer formerer sig. Maskiner kopierer sig.
Maskiner i kroppen. Hvordan kan det lade sig gøre?
Det er molekylære ting, som tager atompartikler
og bruger dem til at lave flere af sig.
Du mener nanoteknologi.
- Ved du noget om det? - Nej.
Jo. Ved Pentagon studerede jeg nanoteknologi i et års tid.
Vi undersøgte forskellige anvendeligheder, bl.a. Medicin.
Kunstige immunsystemer, reparation af individuelle celler,
selv dna-manipulation, der kan standse aldring.
Det lyder, som om Pelops opnåede det omvendte.
Rar fyr.
Hvad glor du på?
Synes du, du er en sej fyr, fordi du kan gøre det her 6 mia. Lysår herfra?
Kan du virkelig tale med den mægtige Pelops?
Selvfølgelig. Hvorfor ikke? Det er bare en klippeblok.
Han er nu ikke så mægtig.
Er dit folk rejst?
Ja. De rejste.
Rejser du også?
Nej, jeg bliver i et stykke tid.
Det er jeg glad for.
Jeg vil gerne lære jeres skikke.
Måske en anden gang. Jeg har meget at tænke på.
Men du spiste ægteskabskagen. Gik i seng med mig.
Ægteskabskage?
Kynthia, troede du, vi var gift?
Ja, efter vores skik og brug.
Søde...
Kynthia...
Det, du følte, var ikke kærlighed.
Den slags tager tid.
Man kan ikke lære nogen at kende på en dag.
Skaberen giver hver eneste kvinde 100 lyksalige dage.
Kynthia, gider du holde op?
Din "Skaber" var ingen gud.
Han gav jer bestemt ikke liv, han tog det fra jer.
Vi er De udvalgte. Han gav os dette sted,
så vi kunne være glade, elske...
Så I kunne være forsøgskaniner.
Se på mig.
Jeg er 40 år gammel, eller det var jeg.
Det er tusindvis af dage.
Du lyver.
Menneskets gennemsnitlige levealder er 60 til 70 år.
Nogle bliver 100 år.
Det er umuligt.
Pelops var en alien, som udnyttede dit folk.
Han forkortede jeres liv for at stille sin nysgerrighed.
Nej.
Vi har givet nanoerne levende væv, men de rører det ikke.
Det eneste, de gør, er at lave flere af sig selv.
Hvordan forårsager de aldringen på Argos?
Måske findes der noget på Argos, der får dem til at gøre flere ting.
Noget i luften eller i maden.
- Er der noget galt? - Det ved jeg ikke.
Det åd sig igennem gummiet.
Åh gud.
Hvad er der?
De forsøger at sprede sig.
KÆRE SARA
Er det sandt, at du har levet tusindvis af dage?
Jeg burde have tiet stille.
Men vil du ikke hellere kende sandheden?
Hvorfor har vi fortjent det her?
Han kan ikke høre dig.
Vi er gode mennesker.
Vi elsker hinanden og landet, du har skænket os.
Hvorfor?
Videnskab. Fremskridt. Viden.
Alekos.
Hvad ville du gøre, hvis tusinder af dage lå foran dig?
Jeg ville gå ud i verden,
hinsides De udvalgtes grænser.
- Hvorfor? - Jeg vil se, hvordan der ser ud.
Der er der ingen, der ved. Pelops har forbudt os at rejse.
Hvordan det? Han er kun en stor statue.
- Han dræber os. - Han dræber jer ikke.
Det kan du stole på.
Hør, gå en tur. Se, hvordan der ser ud.
Gå nu.
Så kunne jeg vende tilbage
og fortælle, hvad jeg har lært.
I løbet af deres 1000 dage lærer de mere og lærer det videre til deres børn.
Se, nu lyder du fornuftig.
Kom tilbage til landsbyen. Det er ikke godt at være alene.
Den tid, jeg har tilbage,
lad mig bruge den, som jeg lyster.
Men du bruger den ikke. Du spilder den.
Jeg synes ikke at se tilbage på mit liv
eller prøve at vinde resten tilbage, er spild.
Du er vred.
Ja.
Ja, det er jeg.
Er du ikke, nu hvor du kender sandheden?
Kan vi gøre andet end at leve, som vi altid har gjort?
Vi har ikke tusinder af dage,
men vi skatter hvert øjeblik.
Det ved jeg godt, Kynthia.
Men inderst inde
er jeg en militærmand.
En kriger.
Det er mit liv.
Hvilket min ekskone vil bekræfte.
Elsker du hende stadig?
Nu får du hende aldrig at se igen på grund af mig.
Det var ikke din skyld.
Så lad mig give, hvad jeg har taget.
Et hjerteslag kan blive til en evighed.
Beklager. Min beslutning står fast.
Sir, ingen af os viser tegn på nanoerne.
Vi kan fortsætte i total isolation.
Alt blod og vævsprøver skal destrueres.
Argos-projektet standser her.
General, du dømmer oberst O'Neill og argosianerne til døden.
Kaptajn Carter, de organismer besidder kunstig intelligens. Korrekt?
Ja. De tilpasser deres programmering til situationen.
Så de kan tilpasse sig ud herfra.
Hvis vi tilintetgør prøverne, så har vi intet at arbejde med.
Beklager, men risikoen er for stor.
- Ordren er endelig. - Sir.
Vi kan ikke bare efterlade ham der.
Oberst O'Neill er en af de bedste mænd, jeg nogensinde har gjort tjeneste med.
Han vil være et stort tab for dette land og for alle i dette rum.
Men han ville ikke tøve
med at tage den samme beslutning, som jeg tager nu.
Vi arbejder med både praktiske - og computersimuleringer.
Realistisk set, sir, kan det desværre tage årevis.
Generalen har forbudt rejser til Argos i de næste årtusinder.
Men vi kan sende ting igennem, så bare ring, hvis du får brug for noget.
Sig noget.
Oberst, du har lært mig mange ting.
Tak.
Jeg hader virkelig at sige farvel.
Undskyld.
Hvad laver I?
Dit folk har ikke nok viden til at hjælpe os.
Vi må bede Pelops om at vende tilbage.
Helt ærligt.
Kærlighed rager gamle Pelops en papand.
Han kidnapper folk som jer og gør dem til slaver i andre verdner.
Ser Pelops os som sine slaver?
Så vil jeg ikke længere være en af De udvalgte.
Det vil jeg heller ikke.
Det er det, I burde give udtryk for.
Han dræbte os ikke.
Kan du godt lide ældre mænd?
- Hvad er der? - Vi bør vende om.
Vi er for langt væk fra landsbyen.
Pelops forbyder det.
Han er væk, Kynthia.
Det skal nok gå.
Det lover jeg.
Her.
Pokkers også.
Jeg må lære dig et spil, som jeg kan vinde.
Det er godt at se dig smile.
Sig mig, vil du leve resten af dine dage uden at elske?
Det håber jeg ved gud ikke.
Vi besvimer sikkert bare.
Hvorfor er vi ikke bevidstløse?
Det burde vi være, Kynthia.
Hvorfor sover vi ikke?
- Ingen er vågnet. - Bortset fra os. Hvorfor?
Er det en vigtig regel, at ingen må forlade landsbyen?
Det er Pelops' første regel.
Det, der gør os bevidstløse, er lige her.
Hvad?
Vi faldt garanteret ikke i søvn, fordi vi var uden for rækkevidde.
Kuren er måske ganske enkelt at tage benene på nakken.
Hvis vi holder os væk, så sover vi ikke.
De bliver her, så ringer vækkeuret ikke.
Der må være en anden variabel.
En anden ændring.
Undskyld.
Jeg skal ringe til nogen.
Velkommen tilbage, unger.
Det er sgu godt at se jer igen.
Bare rolig.
Bortset fra lidt prostata-problemer, som vi ikke skal tale om,
så er det ikke så slemt.
Jeg havde ret. Det er en sender.
To af tegnsættene var ret svære at oversætte,
før Teal'c blev klar over, det ikke var ord.
- Det var tal. - To forskellige frekvenser.
En, der fik dem til at sove og aktiverede nanoerne,
og en, der slog det hele fra.
Da I væltede statuen, må I have beskadiget vækkeuret.
Kan I justere den til at vække dem?
Nej, sir, det nytter ikke. Jeg må bruge udstyret, vi havde med.
Jeg har indstillet frekvensen. Jeg tænder for den nu.
Alekos, solen står allerede højt.
Hvorfor vågner vi så sent?
Lfølge prøverne indeholder din krop ikke længere det, der plagede dig.
Immunsystemet må angribe dem, hvis de ikke fungerer.
Fra nu af bør I ældes normalt.
Hvad med Jack?
Mig?
Jeg flytter sikkert til Florida.
Finder et rart lille plejehjem.
Du vil virke lidt malplaceret med din alder.
Hvorfor? Jeg ligner min bedstefar.
"Ligne" er ordet.
Hvis vores hypotese er korrekt, så efterligner nanoerne kun aldring.
De var ikke skabt til at sætte processen i gang i en voksen.
Hvad mener du?
Uden nanoerne til at opretholde ændringerne,
bør du blive dig selv i løbet af et par uger.
Det lyder vidunderligt.
Jeg er ikke sikker.
Jeg så frem til at spille brætspil med gutterne.
Rejser du?
Du bliver ikke her hos mig, vel?
Nej.
Hvad sker der med os, hvis Pelops vender tilbage?
Det, tror jeg ikke, vil ske.
Men for en ordens skyld sender vi nogen forbi til at tjekke indimellem.
Det ville glæde mit hjerte, hvis du var en af dem.
Søde Kynthia, du har lært mig så meget.
Jeg vil skatte hver eneste dag i mit liv
på grund af dig.
I tusinder af dage?
Det håber jeg.
Det er næsten for evigt.
Næsten.
Visiontext tekster: Christina Mohr